Nej, jeg beder dig, nej!
Åbn døren.
-Jeg har ham. -Hvad fanden sker der?
Oberst Mitchell.
Ja. Hvad skete der?
Tag ham med.
Åh, gud.
Oberst Mitchell. Du er anholdt
for mordet på dr. Reya Varrick.
FlREOGTYVE TlMER TlDLlGERE
Undskyld forsinkelsen, sendebud. Jeg ventede ikke nogen.
Undskyld, jeg kommer så sent,
men komitéen har netop drøftet færdigt.
l har valgt en ny leder for projektet.
Ja, det har vi.
Tillykke.
Jeg er beæret.
Vi forventer store ting fra dig, doktor.
Sammen med dit nye ansvar er du nu sikkerhedsgodkendt.
Du kender naturligvis allerede til ringen.
-Ja. -Men du ved ikke,
at vi har brugt den til at besøge over tolv beboede verdener.
Der er måske flere tusinde derude.
Åh, gud.
Som ambassadør for disse verdener
har jeg set den teknologi, der eksisterer i galaksen.
Kæmpe skibe der kan rejse mellem stjernerne,
våben med umådelig styrke.
Galar er skrøbelig, doktor.
Projektet er måske vores eneste håb for overlevelse.
Vi vil gøre vores bedste.
Oberst, hvordan har du det?
Det er for mærkeligt.
Jeg talte med dig.
Det var for et år siden, men vi mødtes først i går.
Det var mig, der talte med dr. Varrick.
Du oplevede mine erindringer.
-Det er utroligt. -Tro mig, dr. Jackson,
det er kun begyndelsen.
Erindringen blev kopieret fra sendebudets sind
og splejset sammen med din.
Derfra blev den integreret i din bevidsthed,
som et transplanteret organ, der bliver en del af den nye krop.
Det føltes som at være der.
Jeg ved ikke helt, hvad vi talte om, men vi talte.
Det her var bare en demonstration.
Processen forbedres stadig.
Men vi tror, at det med tiden vil blive et uvurderligt værktøj.
Forestil jer de dygtigste kirurger eller ingeniører,
der øjeblikkeligt overfører erindringen om deres uddannelse
og erfaring til unge studerende.
Man kan muligvis reducere oplæringen fra år til uger.
Tilpassede l teknologien via et hukommelsesapparat fra goa'ulderne?
-Det er korrekt. -Undskyld, jeg spørger,
men hvor fandt l det henne?
Planeten har længe været under asgardernes beskyttelse,
men var oprindelig beboet af goa'ulderne.
Arkæologer fandt apparatet for hundrede år siden,
men først for nylig blev vores viden om teknologien
så avanceret, at vi kunne skabe hukommelsesoverførsler.
Dr. Varrick fik det endelige gennembrud.
Sendebudet overdriver.
Jeg var bare den sidste i rækken, der arbejdede på projektet.
Den sidste gør det altid rigtigt.
Hvad?
Galaranerne har endnu ikke færdigudviklet hukommelsesimplantatet,
således at det kan anvendes overalt,
men ifølge oberst Mitchell, lyder det som om, de er godt på vej.
Hvis det lykkes, kunne det overgå
deres teknologiske udvikling.
-Det er vist meningen. -Det kan være farligt.
Vi skal næppe dømme, dr. Jackson.
De sidste ni år har SG-1 regelmæssigt brugt teknologier,
der går langt forud for vores udvikling.
Asgarderne har travlt med at genopbygge
og har ikke været i stand til at yde beskyttelse.
Galaranerne har brug for at blive opdateret.
Det er sandsynligvis derfor,
de ønsker et forhold til tau'rierne.
De kender utvivlsomt til vores sejr over goa'ulderne.
Hvad ønsker de helt præcist?
Udover vores sympati og venskab.
Lige nu har de ingen interstellar formåen udover selve gaten.
De har arbejdet på fuldfartsteknologi, men uden stor succes.
Tilbyder de dette hukommelsesapparat mod vores venskab?
Sendebudet ville ikke gå i detaljer.
Han ville vække vores appetit for denne teknologi,
inden vi forhandlede.
Det virkede. De høje herrer savler allerede
ved tanken om at uddanne jagerpiloter på få dage.
-Vi må arrangere endnu et møde. -Det behøves ikke.
Vi er inviteret til reception
til ære for de videnskabsfolk, der udviklede teknologien.
Jeg håber, man kan danse.
Hr.
Se lige der. En bænkevarmer, selv på en fremmed planet.
Dr. Amuro. Han har arbejdet på projektet i mange år.
Han ser ikke glad ud.
Sådan er videnskabsfolk. Vi bruger så meget tid i laboratoriet
og er mest trygge der.
Det har jeg svært ved at tro på, i dit tilfælde.
Påstår du, at jeg arbejder mindre end mine kollegaer?
Nej. For guds skyld, nej.
-Det var en kompliment. -Det må jeg så stole på.
Jeg værdsætter teknologiens potentiale,
men vi taler om folks hukommelse.
Det er fundamentalt for ens identitet. Uden den, er man fortabt.
Din hukommelse er mindre objektiv, end du tror, dr. Jackson.
Han har fat i noget.
Bare spørg alle betjente, der arbejder med vidneudsagn.
Der er forskel på at huske nummerplader forkert,
og ikke vide om de fem år på universitetet
overhovedet skete.
Sådan bliver det heller ikke, da alle, der får behandlingen,
er klar over, hvad de får.
Så længe teknologien ikke misbruges.
Den risiko er der ved alle nye teknologier.
Det er let at sige, når man ikke selv har prøvet det.
Undskyld mig.
Reya.
Dr. Marell. Dette er oberstløjtnant Mitchell.
Vi må tale sammen.
Undskyld mig.
Hvordan går det?
-Mine diplomatiske evner rækker ikke. -Nå, det er det, du forsøger på.
-Hvad? -lkke noget.
Raya, vent.
Hvorfor fik jeg intet at vide?
Undskyld mig. Hvad?
Du ændrede tidsplanen og valgte nogle frivillige.
Hvornår gjorde du det?
Vi er meget imponeret over dine fremskridt.
Vi ville bringe din forskning et skridt videre.
Tag det som en kompliment.
Alle forsøgspersonerne er officerer.
-Hvordan skal jeg opfatte det? -Det er stadig en fortrolig operation.
Du forsikrede mig,
at projektet forblev under civil kontrol.
Det er det også.
Militæret viser blot deres deltagelse.
Jeg har set, hvad det kan føre til.
Du overreagerer, og det er ikke rette sted at diskutere.
Vi er ikke færdige.
Jeg kommer tilbage.
Reya, vent.
-Hvad handlede det om? -Jeg burde have vidst det.
De tager projektet fra mig.
Hvorfor? Du udviklede det jo.
De har ikke længere brug for mig.
Jeg ved godt hvorfor. Det er generalstaben.
De vil kontrollere teknologien
uden civile videnskabsfolks indblanding.
Jeg svor, at det ikke skulle ske.
Hvorfor fortæller jeg dig det? Du er selv officer.
Får l adgang til apparatet, sker der det samme på jeres planet.
Jeg støtter ikke misbrug af teknologi på nogle planeter,
og jeg kan måske hjælpe.
Hvad mener du?
Din regering vil åbenbart gerne i kontakt med min regering.
Det giver os en vis indflydelse.
Ville du bruge din indflydelse på at hjælpe mig?
Jeg kunne prøve.
Fint.
Jeg vil ikke derud igen.
Vil du følge mig hjem?
Der er ikke langt, men jeg bryder mig ikke om at gå alene om natten.
Er det sandt?
Er der ikke kriminalitet på din planet?
Jo da.
Hold da op. Stå stille.
Den aften, sendebudet fortalte dig,
at du skulle stå for projektet, kom han herhen, ikke?
Det er rigtigt.
Det er mærkeligt.
Jeg har aldrig været her før, men jeg genkender stedet.
Så ved du, hvor drinksene er. Lav en til os begge.
Det er imponerende.
Bor alle regeringens videnskabsfolk sådan her?
Projektets succes har haft sine fordele.
Jeg føler mig ind imellem lidt skyldig.
De fleste fra min studietid har det ikke ligeså godt.
Du fortjener det sikkert.
Der blev vist ikke lagt fingre imellem, hva'?
Efter sådan en dag er det vist meningen.
Bor du her alene?
-Hvorfor spørger du? -Det er et stort sted.
Det ved jeg ikke. Bare nysgerrig.
Jeg troede, det var en klog måde at spørge på, om jeg var gift.
Så klog er jeg ikke.
Nå, men svaret er ja, jeg bor alene.
Jeg var gift, men arbejdet kom i vejen.
Det kan jeg forstå.
Så er vi ikke så forskellige alligevel.
Vi burde ikke gøre det her.
Så var du ikke gået med.
Jeg sagde ikke, at jeg ikke havde lyst.
Sendebud, hvad sker der? Hvor er oberst Mitchell?
Han er blevet arresteret.
-Hvorfor? -Han har dræbt dr. Varrick.
-Hvad? -Det er vanvittigt.
Vi fandt ham med en høj alkoholpromille.
Det var sikkert et uoverlagt affektmord.
De forlod receptionen sammen.
Det er næppe et bevis.
Vi fandt hendes blod på hans hænder
og hans fingeraftryk på mordvåbnet.
Men vigtigst af alt, så tilstod han.
-Cam, hvad skete der? -Jeg ved det ikke.
Hele aftenen er meget sløret.
Jeg husker bare følelsen af sindssygt raseri.
Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg løftede statuen op
og slog hende med den.
Hun lå hjælpeløs, og jeg...
Det var ikke dig, okay?
De her folk kan implantere erindringer.
Det har jeg også tænkt hele morgenen.
Men jeg ser stadig hendes ansigt.
Hvad hvis jeg sagde,
at alt der skete i går, var falsk erindring?
Hvordan ville l kende forskel?
Sendebudet ønsker at tale med fangen.
Vi må tale om de såkaldte beviser,
l har på oberst Mitchell.
Det er ikke nødvendigt. Oberst Mitchell kan frit vende tilbage til Jorden.
-Hvad kan jeg? -Jeg forsøger at få ministeriet
til at bibeholde din diplomatiske status, men det lykkes mig måske ikke.
Vent lige. Hvis de tror, jeg er skyldig, hvorfor slipper de mig så fri?
De mener, det er i den interplanetariske interesse
at afvikle denne vanskelige episode så hurtigt og diskret som muligt.
Oberst Mitchell er uskyldigt anklaget.
Der går stadig en morder fri.
Lad os være realistiske.
Meget få mennesker har adgang til hukommelsesapparatet.
Endnu færre har evnen til at håndtere den således,
og ingen af dem har et motiv.
Oberst Mitchell bør være taknemmelig.
lfølge vores beviser burde han blive anklaget for forbrydelsen.
Bør jeg være taknemmelig for at tage af sted
med denne erindring i mine tanker resten af livet?
Godt så. Hvis du lader sagen ligge,
så fjerner vi erindringen fra dit sind
og erstatter den med en dejlig, udramatisk aften.
Bare sådan. Glemme at det nogensinde skete.
Præcis.
På den anden side,
hvis du insisterer på en efterforskning, kan jeg ikke beskytte dig.
Hvis beviserne fortsat peger på dig,
underlægges du vores lov,
og straffen for mord er døden.
Cameron, vi må være meget forsigtige.
Vi ved ikke, hvordan deres retssystem fungerer.
-Vi ved ikke, hvilke rettigheder... -Sam, jeg er nødt til at gøre det.
Jeg må vide, hvad der virkelig skete.
Sig til galaranerne,
at indtil oberst Mitchell vender tilbage, er alle forhandlinger indstillet.
Han vil ikke tilbage.
Han tvinger dem til en komplet efterforskning.
Jeg er ligeglad med, hvad han vil.
Vi kan sagtens sidde her og sige, han ikke gjorde det,
men se det fra hans side.
Uanset hvad, har han stadig erindringen
om at slå den kvinde ihjel.
Sendebudet tilbød at slette hans hukommelse.
Han vil stadig vide, at hun blev myrdet og være interesseret i,
hvorfor ingen er holdt ansvarligt.
Han løber noget af en risiko.
Det er usandsynligt, at galaranerne vil henrette oberst Mitchell.
Det vil hindre fremtidige forhold med tau'rierne.
Jeg har talt med dr. Marell,
han siger at, at de kan bruge teknologien
til at afgøre, om erindringen er ægte eller ej.
Han skal ikke kobles til det apparat igen, uden l er med.
Jeg observerer analysen.
Teal'c og Daniel har fået adgang
til al materiale vedrørende efterforskningen.
Udmærket.
Dr. Marell og dr. Amuro udfører analysen.
Hvis der er andet, l har brug for.
Det er der faktisk.
Der blev taget en blodprøve på oberst Mitchell
under anholdelsen.
For at undersøge hans alkoholpromille, ja.
Send noget af den tilbage til Stargate Kommandocentral
til bekræftelse, naturligvis.
Det sørger jeg for.
-Tag vagterne med dig. -Denne mand er anklaget for mord.
De skal ikke være i mit laboratorium.
l kan vente udenfor.
Vil l være alene med mig?
Dr. Varrick var vores kollega.
Hvis vi mistænkte dig, ville vi ikke hjælpe dig.
Hvem, tror l, gjorde det?
Reya var modstander af, at militæret overtog projektet,
så de skaffede hende af vejen.
Hvorfor hænge mig ud?
De antog, du ville forlange immunitet,
så en retssag ikke blev nødvendig.
Det hele skulle fejes ind under gulvtæppet.
De tog fejl.
-Det er vi taknemmelige for. -Ja.
Kan l bevise, at erindringerne er falske?
Dr. Varrick var desværre den bedst kvalificerede.
l klarer det nok.
Vær så venlig.
Hjerneaktivitet er ekstremt svævende.
Man kan ikke aflæse en erindring ved at åbne en skuffe og tage en fil.
Mønstre skifter og muterer. Erindringerne påvirker hinanden.
Derfor er det så svært at svindle med det.
Man må ikke danne for mange uoverensstemmelser.
Godt, oberst, vi må have et udgangspunkt.
Jeg har identificeret en række vigtige erindringer fra din barndom.
Det er grundlæggende øjeblikke. De fungerer som fingerpeg,
og de påvirker alt, der følger efter.
Jeg aktiverer en nu.
Dr. Peters til plejeafdeling et. Dr. Peters.
Er du okay?
Ja, det føles bare mærkeligt.
Hvad ser du?
Jeg er på hospitalet, hvor de bragte min far hen
efter hans ulykke.
-Han var testpilot, ikke? -Jo.
Løjtnant James Alexander.
Dr. Swanson til fysioterapien.
Det var første gang, jeg så ham efter styrtet.
Jeg blev så bange, da jeg så ham sådan.
Han fik det til at virke, som om alt nok skulle gå.
Vi aktiverer en beslægtet erindring nu.
Det er nogle måneder senere.
Vi ser opsendelsen af den første rumfærge.
Jeg er ikke mere end ti år gammel.
Flyv, lille fugl, flyv!
Hvad siger du så, Cam? Rumfly.
Så må jeg da også kunne komme til at gå igen, hva'?
Godt klaret, oberst.
Hvad så nu?
Med dataen kan vi tilpasse udstyret,
og så kommer vi til den svære del.
Vi må gennemgå dine erindringer om mordet.
Måske flere gange.
Fedt.
-Hvad kan jeg hjælpe med? -Vi har et problem.
Denne fil burde indeholde al materialet
vedrørende mordefterforskningen,
men store dele af dr. Varricks personlige journal er slettet.
Hun var involveret i en række fortrolige projekter.
Sletningen er af sikkerhedsmæssige årsager,
men intet af dette materiale
har med efterforskningen at gøre.
-Hvordan kan vi vide det? -Fordi jeg siger det.
Vi mangler noget.
-Vi har gennemgået det tre gange. -Hvad er problemet?
Måske skal vi foretage en ny måling...
Det ændrer ikke resultatet.
Jeg har brug for frisk luft.
Vi kan ikke finde beviser på, at erindringen er falsk.
lfølge disse resultater
så myrdede oberst Mitchell dr. Varrick.
Dr. Marell, du må fortsætte analyserne.
Jeg beder dig.
-Du ved, han ikke gjorde det. -Det mener maskinen ikke.
Jeg ved, dr. Varrick var din ven...
Hun var mere end det, oberst.
Hun var min hustru.
Vi har været separeret i to år.
Jeg håbede nok på, at der måske...
Jeg kan ikke hjælpe jer.
CHEYENNE BJERGKOMPLEKS
Dr. Lam opererer, men det her skal du se med det samme.
Det er svarene på oberst Mitchells blodprøve.
Noget brugbart?
Ja. Du skulle vide,
at tropinet var negativt, men kreatinkinasen og myoglobinet var højt.
Nej, vent.
Myoglobinet var negativt, men kreatinkinasen og tropinet var højt.
-Nej, vent... -Walter.
Da prøverne blev taget,
var oberst Mitchell enten lammet
eller bevidstløs grundet et elektrisk stød.
Som en Zat-pistol?
Ja. Eller noget lignende.
Det beviser ikke oberst Mitchells uskyld.
På Jorden skal man bevise skyld.
Jeg ved det godt. Vi er ikke på Jorden.
Det er nok til at lade efterforskningen fortsætte.
Men dr. Marell ønsker ikke at hjælpe jer yderligere.
Lad os i det mindste tale med ham.
Jeg er ked at det med Reya.
Hun sagde, hun havde været gift. Men ikke at det var med dig.
Ville det have ændret noget?
Jeg dræbte hende ikke.
Om jeg så ville, så kan jeg ikke gøre mere.
Hvorfor ikke?
Vi brugte oberst Mitchells egne erindringer
som sammenligningsgrundlag,
og normalt er det nok til at bevise falske aflæsninger,
men det lykkedes os ikke,
hvilket betyder, at erindringen enten er sand,
eller at overførslen var så perfekt udført,
at de almindelige efterforskningsmetoder er nytteløse.
Hvilke andre metoder er der?
Man er nødt til at sammenligne hændelsen den aften
med en ægte erindring af samme indhold og følelsesmæssig efterklang.
Medmindre oberst Mitchell har slået flere uskyldige ihjel,
så er der ikke flere muligheder.
Jeg har måske det, l behøver.
Tilslut mig.
Det er den.
Hvad leder vi efter?
Det følelsesmæssige mønster af dette minde
er meget lig mordet på dr. Varrick.
Mustang Leader, dette er Mustang 3.
Kan l bekræfte målet endnu?
Nej, Mustang 3.
Vi afventer stadig information. Fortsæt patruljeringen.
Målet i sigte. Konvoj på tre biler, som manden sagde.
Modtaget, 3, vi afventer stadig besked, om hvorvidt konvojen er målet.
Antiluftskyts, klokken tre. Drej til venstre.
Hans puls steg pludselig. Vejtrækningen er overfladisk.
Jeg bliver ramt. Er det bekræftet?
Vi flyver ikke ligefrem blandt venner her, folkens.
-Er målet bekræftet? -Mustang 3, der må skydes.
Gentager, der må skydes.
-Er du sikker? -Jeg bekræfter.
Stig op til 1.500 og find målet.
Modtaget.
VÅBENSYSTEMER lNAKTlVE
Våbnet er ladt.
-Bomben kastes. -Mustang 3. Mustang 3.
-Afbryd. Afbryd. -Hvad? Nej.
Nej, nej. Bomben er på vej.
Hvad fanden sker der, Mustang Leader?
Vi har mistet bekræftelse af målet.
Det er bare løgn.
-Kan du bekræfte træf? -Vent.
Målet er udslettet.
Undskyld, kaptajn.
Vi afhang af lokale allierede.
Nogen begik åbenlyst en fejl.
Hvem var målet?
Var han med i konvojen?
Lad nu være.
Hvem var i konvojen?
Det var en gruppe flygtninge.
Det var ikke din skyld.
OBERST M. DAVlDSON
Jeg skal stadig leve med det
resten af mit liv.
Fortæl mig, at l har det, l skal bruge.
Vi analyserer resultatet. Giv os et øjeblik.
Er du okay?
Nej.
Det virkede.
Den nye data indikerer, at Reyas mord var implanteret.
Gudskelov.
-Jeg informerer sendebudet. -Vent lige lidt.
Vi beviste, at jeg ikke dræbte hende, men vi er langt fra færdige.
Jeg må vide, hvem der gjorde det, og jeg rejser ikke før.
Hvad leder vi helt præcist efter?
Da vi ved, at erindringen var implanteret,
bør vi kunne finde uregelmæssigheder.
Øjeblikke hvor hjernen ikke kan håndtere
de uregelmæssigheder, der opstår som resultat af svindlen.
Det fremstår ofte som mistet tid,
eller pludselige ændringer i de omkringværende folks identiteter.
De findes typisk dér, hvor erindringen starter og stopper.
De kan være svære at opdage.
Sam,
tak.
Han er klar.
Du ville tale med os?
Dr. Marell og dr. Amuro klargjorde,
at erindringen var et implantat.
Jeg er lettet.
En retssag havde været ekstremt skadelig
for vores verdeners forhold.
Ej at forglemme ubelejlig for oberst Mitchell.
Ja, naturligvis.
Han vil vel gerne vende tilbage til Jorden snarest.
Han er faktisk stadig i laboratoriet.
Oberst Mitchell mener, at en analyse af den falske erindring
kan bruges til at afgøre, hvem den rigtige morder er.
Jeg beklager,
men det tillader jeg ikke.
Vi har været meget gavmilde
og stillet vores videnskabsfolk og faciliteter til rådighed
for at fastslå oberst Mitchells uskyld.
Nu må de tilbage til deres forskning.
Vi beder blot om lidt ekstra tid.
Projektet er allerede bagud.
Dr. Marell er den bedst kvalificerede til at lede forskningen,
og hans ansvar udelukker ham
fra at deltage i yderligere efterforskning.
Oberst Mitchell blev overfaldet.
Hans hukommelse blev manipuleret mod hans vilje,
og en uskyldig kvinde blev myrdet.
Jeg har kun arbejdet kort tid med ham,
men jeg er sikker på, at han ikke stopper her.
Hvis du forhindrer ham,
og vi skal beslutte, om vi ønsker at satse på dette forhold,
så vejer hans holdning meget tungt.
-Cam? -Jeg har det fint.
Er du sikker på, at du ønsker at fortsætte?
Der er måske ingen uregelmæssigheder, eller også ligger de så dybt,
at vi ikke finder dem, om vi så søger hundrede gange.
Det er det mindste, jeg kan gøre for hende. Lad os fortsætte.
Okay.
Der er intet.
Det skal der være. Vi finder det.
Jeg ved, hun betød meget for dig,
men hvor meget mere kan vi udsætte ham for.
Han vil gerne.
Vi ved, erindringen er falsk ved hjælp af sammenligning.
Der må findes en anden indikation.
Vi har prøvet. Splejsningsområderne kan ikke skelnes fra hinanden.
Jeg ved nu, at det skyldes,
at han var bevidstløs, inden processen begyndte.
Han var stadig bevidstløs længe efter, den var færdig.
Det hele er som i en drøm.
-Det roder rundt i hans tanker. -Hvad kan vi gøre ved det?
Fokusere på selve erindringens uregelmæssigheder.
-Hvad hvis der ikke er nogen? -Jeg spilder tid på at forklare det.
Kan jeg få lov til at arbejde?
-Hvordan har han det? -lkke så godt.
Du lader ikke til at gøre fremskridt.
Marell er meget beslutsom. Svindlen lader til at være perfekt.
Jeg har noget.
-Dér. Kan du se det? -Ja.
-Hvad er det? -Det vi har ledt efter.
-Oberst Mitchell, kan du høre mig? -Ja.
Vi har fundet en uregelmæssighed i erindringen.
Jeg aktiverer den nu. Fortæl mig, hvad du ser.
Jeg er inde i huset. Jeg går ned ad gangen.
Jeg mistede den. Gå tilbage.
Et øjeblik.
Stop. Dér.
Kan du afspille den igen, lidt langsommere måske?
Jeg ser mit spejlbillede, i spejlet,
men ansigtet er sløret.
Det er en uregelmæssighed.
Hvis genspejlet ikke er dig selv,
kan din hjerne ikke håndtere det. Derfor er det sløret.
-Kan du gøre det tydeligere? -Det tror jeg.
Hvad så du? Hvem var det?
Det var ham.
-Er du sikker? -Ja.
-Det var Marell. -Det er umuligt.
l så fald, hvorfor så hjælpe os?
Han ville finde morderen mere end nogen anden.
Hvad hvis han ikke ved det?
Slog han hende ihjel
og implanterede erindringen i oberst Mitchell?
Og slettede det fra sine egne tanker.
-Er det muligt? -Teoretisk set, ja...
Det er vanvittigt. Jeg elskede hende.
Men hun forlod dig, ikke sandt?
Det kom du aldrig over.
Du så mig forlade festen med hende.
-Det er umuligt. -Der er kun én måde at finde ud af det på.
Hvis han slettede sin erindring,
måtte han erstatte den med en anden.
Vi søger efter uregelmæssigheder som ved oberst Mitchell.
Værsgo. l finder ikke noget.
Han havde to identiske erindringer,
en fra mordaftenen og en fra flere aftener tidligere.
Men to erindringer er ikke ens, ligesom underskrifter.
Når de er identiske, så er de forfalskede.
Han sov i sin seng under hele forløbet.
Han ville narre både os og sig selv
for at slippe for skyldfølelsen.
Det bragte ham i vanskeligheder.
Vi er færdige.
Hvordan har du det?
Godt nok, går jeg ud fra.
Jeg har slettet erindringerne.
Du har ikke længere erindringen om at have dræbt dr. Varrick,
men alle dine ægte erindringer er intakte.
Jeg husker hende stadig. Tak.
Dr. Amuro.
l må være vores gæster fra Jorden.
-Er du okay? -Nej.
Du hørte, hvad der skete med Reya.
Jeg forstår stadig ikke, at hun er væk.
Jeg har talt med sendebudet,
og vi er enige om, at jeg hellere må vende tilbage til arbejdet.
Det var godt at møde dig.
Hvad fanden sker der?
Han tror, hun døde i en ulykke,
og det bliver han ved med resten af sit liv.
Slipper han af sted med mord?
Han ved ikke, at han slog hende ihjel.
Man kunne ikke genskabe den erindring.
Det gør det okay så?
Det var for projektets skyld.
Dr. Varrick ville have forstået.
Jeg læste din rapport.
Jeg har aldrig set den slags sprog
i en officiel rapport fra flyvevåbnet.
Undskyld.
Du skulle se, hvad oberst Carter og dr. Jackson skrev.
Ja.
Oberst Carter fortalte, hvad du måtte igennem for at bevise din uskyld.
At du genlevede et vanskeligt minde.
Naturligvis
vidste hun ikke, hvad det var.
Hun har ikke læst din militærhistorie, ligesom jeg har.
Jeg har ikke tænkt på det længe,
men det forsvinder aldrig helt, vel?
Nej.
Da det skete,
var jeg tæt på at stoppe helt.
Det er jeg glad for, du ikke gjorde.
Jeg forstår, hvordan du har det.
Men at forlade flyvevåbnet ændrer ikke på det, der skete.
Du får det ikke bedre.
Du er elendig til at opmuntre, far.
Jeg er bare realistisk.
Hvad skulle du ellers lave? Flyve rutefly?
Flyve mellem New York og Washington fem gange om dagen?
Slå græsset om søndagen?
Det lyder ikke så slemt.
For en anden måske, men ikke dig.
Hvis bare du var blevet mere som din mor,
men du er ligesom mig.
Ser altid mod horisonten, leder altid efter noget mere.
Jeg er ikke ligesom dig, far.
Så stærk er jeg ikke.
Der tager du fejl, min dreng.
Du ved det bare ikke endnu.
Til minde om Jeff Upton